Deci, irlandezul ăsta, bate la ușa acestei doamne și spune
"Știi... ai ceva de muncă pentru mine?"
Și ea spune "...ei bine, știi, de fapt... poți picta veranda."
Vreo două ore mai târziu, tipul se întoarce și spune
"Am terminat, doamnă,
dar doar pentru cunoștința dumneavoastră, nu e un Porsche, e BMW."
SFÂNTUL VINCENT
Bine, dobitocule, grăbește-te!
Doamne, simte asta, lovește copilul, simte, atinge-l.
Nu, nu sânul meu. Aici.
Îmi pare rău că v-am trezit.
El a fost, acest nemernic.
- Ce este asta? - Sunt un pic strâmtorat acum.
Chestia mea nu e ieftină, nu sunt J.C. Penny.
- Știi că sunt bun cu ea. - Nu, n-o fac ca înainte, Vin.
Numai câtorva nebuni le place burta. Trebuie să strângem pentru naștere.
- Hei, îmi place burta, bine? - Ne vedem marțea viitoare.
Extra când ne vedem, bine... dublu.
Asta de aici spune că linia e înghețată.
Da, cu aceste ipoteci inverse, puteți împrumuta doar
un procent din capitalul social avut în casă.
Acesta se numește împrumut la valoare.
Dar, acum, din moment ce primiți plăti lunare de la noi în ultimii...
...opt ani, ați atins limita de numerar.
E chestia cu împrumutul la valoare pe care tocmai l-am menționat.
- Casa valorează... - Valora...
...oricât a valorat.
Am nevoie de bani.
Îmi pare rău, domnule McKenna, chiar nu pot face nimic...
- Este ceea ce este. - Este ceea ce este?
Acum, toată lumea spune asta, dar știi ce înseamnă?
Ești terminat și vei rămâne terminat.
Vreau să închid acest cont.
Îmi pare rău să aud asta, domnule. Pot întreba de ce?
Domnișoară, ești doar o roată la căruță,
ce încearcă să ducă o viață la fel ca noi, tâmpiții.
Nu vreau să-ți spun "să te duci dracu", deci,
îl închid, bine. Hai s-o lăsăm așa, te rog.
Bine.
112 dolari și 14 cenți.
- Aș dori bancnote mici. - Nu, domnule, ați depășit prea mult.
Ce înseamnă asta?
Ați retras mai mulți bani decât aveați, de fapt, în cont.
Aici e zero, v-ați dus sub zero.
- Așa că nu pot închide acest cont? - Puteți, odată ce e înapoi pe zero.
Hei, ai grijă de tine, Vince?
Da, curioaso, fac aerobic, nu se vede?
Fac antrenamentele lui Jane Fonda: 1, 2, 3 și întind.
Jane încă arată bine.
Roger, e vreo șansă să faci unul din ăsta
suficient de puternic pentru cineva care nu e... sora ta?
- De ce nu-i dăm o pauză, pentru un minut. - Cui să-i dăm pauză?
Băuturii.
- Nu o să mă servești? - Nu fi așa. Am grijă de tine aici.
Ai grijă de mine?
Toată ziua servești otravă acestor oameni care nu știu mai bine?
Astfel, ei pot muri în timp ce trăiesc? Și tu ai grijă de mine?
Ești plin.
Drăguț.
Vino aici.
Taci! Oamenii dorm!
La naiba.
Hei! Ce se întâmplă?
Vorbiți engleză?
- Da, vorbim engleză, domnule. - Atunci ce naiba faceți aici?
Acela e copacul meu, găozarilor... și gardul meu.
Mașina mea.
- Vorbiți engleză? - Stai aici.
Da, domnule.
- Sun la poliție. - Toată lumea e bine?
- Tu ce vrei? - Sunt Maggie, noul vecin.
Și?
- Păi, ne mutăm. - Văd asta.
Acești rahați sunt cu tine?
Da, sunt oamenii pe care i-am angajat de la compania cu mutatul.
- Doamne. - Doamne, nu. Mai degrabă rahat.
Acest gard e vechi de 20 de ani, mașina de 30, copacul e mai bătrân ca mine.
Ei bine, îmi pare rău, nu sunt sigură... nu așa am vrut să ne cunoaștem...
Voi ați făcut asta?
Desigur c-au făcut-o. Ce, ești proastă? Uită-te la "locul crimei".
Nu trebuie să fii nepoliticos cu mine.
Doar încerc să mă mut. I-am angajat pe tipii ăștia s-o facă.
Se mai întâmplă și accidente.
Mașina e o antichitate, doamnă. Valorează mult.
Și voi avea grijă de ea.
Tu? N-ai bani, ce, adică, fără supărare, dar nu arăți ca și cum ai avea.
Bine, sunt sigur că Chico și omul de aici sunt excluși.
Nu, voi da în judecată compania cu mutatul.
Puteți plăti pentru gard... și pentru copac.
Bine.
La revedere.
- E noul nostru vecin? - Da.
Va fi o viață lungă.
"Ei bine, a spus copacul. (Ea s-a îndreptat cât de mult a putut)."
"Ei bine, acum butucul e bun de stat jos și pentru odihnă."
"Vino, băiete, stai jos și odihnește-te. Băiatul a făcut-o și pomul a fost fericit."
- Dumnezeule, asta e deprimant. - Nu, nu este...
Copacul a fost făcut pentru a da, astfel, a putea da totul
și a nu-i rămâne nimic, e cea mai bună viață pe care ar putea-o avea vreodată.
Ei bine, tatăl tău trebuie să creadă că sunt un copac.
- Cum crezi... - Nimic, nimic.
E bine că gândiți lucruri bune. Hai, intră acolo.
- Mâine e o zi importantă. - Da, știu, prima zi.
Da, și pentru mine. Și nu pot întârzia.
- Bine, acum suntem doar noi doi. - Știu.
Setează alarma și asigură-te că nu dorm prea mult.
Noapte bună.
Bine, poftim. Ți-am făcut cu unt de arahide și banane.
Mulțumesc, mamă.
Bine. Ai banii de gustare în buzunar și cheile?
Da!
- Ai telefonul? - Aha.
- Harta? - Da, pe telefon.
- Bine, la ce oră termini? - La 2:45.
Bine, vreau să vii direct acasă și să-ți începi temele și
voi fi acasă câteva ore mai târziu.
Stai, mamă, nu vii să mă iei sau așa ceva?
Stau pe banda de autobuz; nu voi primi încă o amendă, Oliver. Pa. Fii cuminte.
Bine, un pic cam tare, un pic cam tare; potoliți-vă, potoliți-vă, potoliți-vă.
Știu că e greu să vă stăpâniți când sunteți atât de tineri și plini de energie.
Dar trebuie să ne concentrăm pe studii sau ce? Vom muri proști, da, așa va fi.
Și prostia nu e bine văzută în Rai.
Acesta e Oliver. Oliver ni se alătură în cursul anului aici, la Sfântul Patrick.
- Și suntem foarte bucuroși că e aici, nu? - Bine ai venit la Sfântul Patrick, Oliver.
Atâta afecțiune sinceră. Mulțumesc, cred. Ești impresionat de asta, nu?
În semn de mulțumire, poți spune rugăciunea de dimineață.
- Cred... cred că sunt evreu. - Bine, e bine de știut.
- Oliver crede că e evreu. - Și eu.
- Eu sunt budist. - Nu există Dumnezeu.
Da, ai prins ideea. Preamărim toate religiile lumii în această clasă, Oliver.
Sunt catolic, care e cea mai bună religie, pe bune, că avem cele mai multe reguli.
Și cele mai bune haine.
Dar printre noi, e și un budist, un agnostic, avem un baptist,
și avem "nu știu", care pare a fi cea mai rapid crescătoare religie din lume.
Și acum avem "cred că sunt evreu",
care e nouă pentru clasă, și-ți mulțumesc pentru asta.
Dar nu vă exclude din a spune rugăciunea de dimineață.
Să ne plecăm capetele și să ne rugăm.
- Dragă... - Dumnezeule... etc.
Doamne, îți mulțumim?
Amin.
- Amin. - Amin, amin, mulțumiri aduse lui Dumnezeu.
În regulă, agitaților.
Ei bine, acum, Oliver, du-te ia-ți un scaun, și toți ceilalți,
să dăm praful de pe manuale și să deschidem la capitolul 12.
Acum, capitolul 12, sfinți catolici.
Bine, sunt aici.
Sunt aici, sunt gata, sunt în stare; s-o facem. Haide.
Haide, Digin! Haide.
Haide!
O dată!
O dată nenorocită!
Fiu de cățea.
Nu știu de ce te enervezi, Vinny.
Mereu pierzi. Pare că te-ai obișnuit deja.
Da, o zi grea.
Servește-te.
Mi-e sete și-mi datorezi bani, Vinny.
- Am o situație la care lucrez. - Știi că nu sunt unicul proprietar aici.
- Răspund în fața altor persoane. - Am nevoie doar de puțin timp, asta-i tot.
- Deci, ce să le spun? - O lună.
Vom împărți termenul. O facem două săptămâni.
Ferește!
Bine, câte?
Și - stop.
Poți să-ți dai drumul acum.
Aveau educație fizică la ultima școala la care ai fost?
Da.
- Ai fost la ea? - Da, domnule.
- Uite cine e. - Omul puternic.
- "Cred că sunt evreu." - Apropo, numele meu e Oliver.
"Numele meu e Oliver." Rahat mic, de unde ai venit?
Alo! Ați auzit clopotul? Asta înseamnă să vă mișcați, la clasă, hai, să mergem.
Nici nu poți să stai jos.
- Ai nevoie de o hartă? - Nu, domnule.
Ei bine, mai bine te grăbești, sau o să întârzii. Haide.
Rahat.
Drăguț șort.
Domnule.
- Ia-mă, Doamne, nu te juca cu mine. - Eu sunt, domnule.
Da! Ce?
Mă întrebam dacă aș putea folosi telefonul?
- Telefonul meu? - Da.
- Din casa mea? - Da, domnule.
Trebuie s-o sun pe mama, am rămas pe dinafară pentru că tipii de la gimnastică
mi-au luat cheile și telefonul, iar eu nu pot intra... mi-au furat și ceasul...
N-am nevoie să aud toată povestea, bine?
Un singur apel!
Bună. Sunt Maggie. Nu pot răspunde acum. Vă rog, lăsați mesaj.
Mamă, mi-am pierdut cheile de la casă, și portofelul și telefonul, și...
...sunt la bătrânul de alături.
- Domnule, care e numele dumneavoastră? - Vincent "Bătrânul".
Vincent Bătrânul.
Cel rău.
- Care e numele tău? - Oliver, domnule.
Vă lăsa să purtați aceste șorturi la școală?
- Este o poveste lungă, domnule. - Sunt sigur că e.
- Da? - Bună, sunt Maggie.
- Mama lui Oliver. - Copilul tău e aici.
Da, știu, am primit mesajul. Sper că e-n regulă.
Ce să fie în regulă?
- Că rămâne acolo. - Rămâne aici? Cum "rămâne aici"?
Sunt la muncă, mai am 3 sau 4 cazuri, și nu voi acasă pentru câteva ore,
așa că sunt într-un impas aici.
Vrei să am grijă de el?
Păi, nu e... nu e ca și un copil, adică, probabil că doar
o să stea liniștit și o să-și facă temele, e... el e foarte cuminte.
Domnule, este...
- Cât de mult plătești? - Ce?
Vrei să am grijă de el... Nu sunt o filantropie.
- Zece dolari pe oră? - Doisprezece!
Bine, 12 dolari pe oră. Pot să vorbesc cu el?
E pentru tine.
- Nu-i plac mulți oameni. - Sunt bun cu animalele, domnule.
Da, lui nu-i plac, de obicei, oamenii care spun că sunt buni cu animale.
N-ai văzut niciodată Abbott și Costello?
- Nu, domnule. Sunt vechi? - Nu. Sunt morți.
Asta-i cel mai bătrân care poți să fii.
Sau cel mai tânăr... timpul îngheață când ești mort.
- De unde ai învățat asta? - Dintr-o carte.
- Ce carte? - O carte pentru copii, domnule.
Mă îndoiesc c-o știi.
E timpul pentru cină. Ți-e foame sau ceva?
- Puțin, domnule. - Normal.
Primești Sushi.
- Probabil e mama ta. - Probabil, domnule.
- Nu te ridica. - Bine.
Bună, eu...
Bună... Vincent.
- Da. - Maggie... Eu...
Vă mulțumesc că l-ați supravegheat, știți, slujba nouă și am pierdut...
- N-am nevoie să aud toată povestea. - Bine.
...Poftim.
...3 ore ori 12...
- 36. - Da, da, știu asta.
- Am două de 20. - N-am rest, desigur.
E-n regulă.
Cum de n-ai pe nimeni care să supravegheze copilul după școală?
- Tocmai ne-am mutat. - Unde e tatăl?
Ne-am întâlnit în facultate și s-a dovedit că... el a fost văzut...
Nu trebuie să-mi spui, atunci. O să plătești pentru gardul meu?
- Da, eu... da... Am spus că... - Și copacul meu?
Nu sunt sigură cum... pot plăti pentru o creangă.
Totul are un preț. Ești adult, trebuie să știi asta.
Bine, anunță-mă.
Pot avea grijă de copil după școală... câteva ore.
Același preț. O fac pentru 11 dolari pe oră, și plătești gustările.
Copilul tău mi-a mâncat ultima cutie de sardine.
Serios?
Îi poți mirosi respirația.
- Am crezut c-ai mâncat la Vincent. - Am mâncat Sushi.
- Ați mâncat Sushi? - Păi, sardine, dar el le spune Sushi.
N-am vrut să-i rănesc sentimentele.
- Deci, îți place de el? - E interesant.
- E grozav, într-un fel morocănos. - Păi, ăsta e el.
Totuși, are o pisică mișto... Felix.
Știi, s-a oferit să te supravegheze după școală.
- A făcut-o? - E o idee oribilă, nu?
Păi... el locuiește chiar vizavi, nu se poate mai aproape de atât.
Da, eu... m-am gândit că, știi, m-ar scuti de găsirea unei bone.
Vei fi acasă totuși, nu?
Da, o să vin acasă, dar uneori târziu, știi,
eu sunt cea care trebuie să lucreze acum; tatăl tău nu ajută.
Nu știu dacă are de gând s-o facă, școala ta nu e chiar ieftină.
Bănuiesc că e prea bătrân ca să fie periculos,
nu prea bătrân ca să fie prea periculos, dacă înțelegi.
- Local prost. - Cine s-a ușurat în Cheerioșii tăi?
- Nu mai pot dansa. - Ei bine, asta e o surpriză.
Avem nevoie de bani, Vin.
- Calitatea milei e brusc încordată. - Ar trebui să-i dau în judecată.
Care-i cuvântul? Discriminare împotriva femeii însărcinate, da?
Cred că ai un caz solid.
Această umflătură stupidă mă costă mulți bani.
- El o să te coste mult mai mult în curând. - Nu e un el.
- E o ea? - De unde să știu?
- Arăt ca un mediu pentru tine? - Nu, nu arăți.
- Dar ei au tehnologie. - Da, știu ce au.
Dar, poate îl sun pe angajator
și le cer să-mi trimită fax cu cardul de asigurare pentru plata ultrasunetelor?
Nu?
Deci, cred că întrebarea e: Ce este un sfânt?
Ce e un sfânt. Nimeni nu știe ce e un sfânt? Nu cred că știu... Rachele.
Persoanele care afișează și acționează cu o sfințenie de excepție.
Aproape perfect. Mulțumesc, Rachele. Cine poate numi un sfânt?
- Jeremiah. - Sfântul Jude.
- Sfântul Jude, da. Pentru ce e cunoscut? - Cred că are un spital, nu?
Și turneul de golf, nu? Asta e? Bine.
Știe cineva sfinți din zilele noastre?
- Bridgette. - Maica Tereza.
Maica Tereza, da, marea M.T. din ziua sfinților moderni, deci...
Un sfânt e o ființă umană
pe care o sărbătorim pentru devotamentul și dăruirea pentru alte ființe umane,
pentru sacrificiile pe care le face, pentru munca lui de-a face lumea un loc mai bun,
pentru cei din jurul nostru și pentru cei care le vor urma.
Noapte bună.
- Maggie Bronstein? - Bună.
Robin a sunat că e bolnav; sunt șase cazuri în spate.
Totuși, da, dar trebuie să plec să-l iau pe fiul meu.
Scuze, dar nu te pot lăsa să pleci fără ca tura să fie acoperită. Politica spitalului.
Haide, lașule, încearcă să-mi vinzi ceva.
Vrăjitoare rea, o să-ți ascult tot discursul, iar apoi o să închid.
- Vincent, sunt Maggie. - Maggie? Asta-i bună.
E Maggie de la Calcuta sau e Maggie de la New Delhi?
Nu, e vecina ta, Maggie.
Tu ce naiba vrei?
Să mergem!
- Mai bine pui centura. - Tu nu ai pus-o.
Viața mea e problema mea.
- Acesta e drumul spre casă? - Nu.
- Hei, hai să stabilim niște P.O.S. - Nu știu ce înseamnă P.O.S., domnule.
Procedură de operare standard.
Tu mergi unde merg eu, faci ce spun eu, îți faci temele undeva pe drum,
dar cel mai important, nu mă superi. Nu sunt fericit când sunt supărat.
Ești supărat acum?
- Nu în mod deosebit. - Serios?
Poftim 10 cenți. Sun-o pe mama ta, spune-i că porți centura de siguranță.
Costă mai mult decât 10 cenți.
- De când? - Dinainte să mă nasc.
Ce-a ajuns țara asta?
Poftim. Dacă te costă mai mult de atât, sună cu taxă inversă.
Hei! Priviți! E rahatul. Locuiești în acest cartier?
Probabil o să primesc detenție din cauza ta, dobitocule.
Probabil o să primești detenție pentru că mi-ai luat lucrurile.
De unde știi că eu le-am luat, tocilarule?
Tocmai te-a pălmuit.
Taci!
L-am prins.
Rahatule, dacă unii profesori te întreabă ce s-a întâmplat, nu le spui nimic, da?
- Lasă-mă. - Nu! Nu-mi pasă!
- Poți să te duci să plângi la mămica. - Ce faceți, rataților?
- Tu ești Robert Ozinski? - Nu, domnule.
Numele meu e John.
Prostii, nemernicule! Ești copilul Brianei.
Singura poloneză portoricană din Brooklyn.
Am o afacere pentru voi, bătăușilor.
Indiferent de ce îi faceți acestui tip, eu o să le fac mamelor voastre.
Ați înțeles? Și între timp... plimbați asta.
Plecați de aici, voi... plecați de aici, mișcați-vă, rahați cu ochi.
Ce? Aștepți o invitație pe hârtie?
- Cine te-a învățat să pălmui? - Nu știu, domnule, din instinct, cred.
Da, ei bine, va trebui să te dezveți.
- Sunt alergic, domnule. - La ce?
La fumul de țigară.
Tatăl tău nu te-a învățat să te aperi?
Nu, domnule. El e un pacifist.
Ei bine, această țară n-a fost fondată de hipioți, asta-i sigur.
- Trebuie să te aperi sau ești doborât. - Sunt mic, dacă n-ați observat.
- Da, așa a fost și Hitler. - E o comparație oribilă.
Într-adevăr! Subliniază o idee, totuși. Mic nu înseamnă nimic. Contează ce e aici.
Sau aici, domnule.
Bine, amice, ia coșul.
Acest loc e ca un conac.
- Când intrăm acolo, nu vorbești. - Unde mergem?
Știi, aceasta e o mare oportunitate pentru tine să practici "nu vorbești".
Haide.
- Îmi pare rău că am întârziat. - Aici erai, doctore.
- Mă bucur să te văd, Sandy. Cum te simți? - Astăzi e ziua mea de naștere.
Bine. La mulți ani! Cât faci, 70 de ani?
Ai pus acele lucruri în acele sertare?
Bine, Sandy. Să vedem cum merge inima cea veche.
Poți să le spui că nu-mi place fasolea verde
atunci când pun bucăți de șuncă tăiate în ea, acolo?
E prea grasă pentru mine.
Se rezolvă, Sandy.
Ei bine, din ce pot spune, ești încă frumoasă.
Poate ai nevoie de-o a 2-a opinie din partea asociatului meu.
Frumoasă.
Știi că putem spăla rufele aici, Vin, avem un serviciu.
- Îmi dă ceva de făcut. - Cine e ajutorul tău?
- ...E 11 dolari pe oră. - Sunt Oliver, de fapt.
Mă bucur să te cunosc, Oliver. Eu sunt Anna.
- Bună. - Bună.
- Bine, mulțumesc. - Bine.
Stai. Nu-i place fasolea verde.
- O să notez, Vin, ceea ce preferă. - Broccoli. Broccoli e bun.
- Bine, grozav. - Ai grijă de tine, Vin.
Și... stop!
- Păi, asta face doar să fii bătut rău. - Nu vreau să lupt, oricum.
Ei bine, nimeni nu vrea să lupte; chiar crezi c-am vrut să merg în război?
Crezi că un copil de 18 ani vrea să stea în fața unui asiatic
cu gloanțele zburând deasupra capului?
- Când a fost asta? - Vietnam.
- Ai fost acolo? - Cred că îmi imaginez.
Bine, o să-ți arăt un lucru, care, probabil,
e cea mai bună lovitură. Dac-o faci corect, îi poți sparge nasul tipului.
- Să-i sparg nasul? - Relaxează-te. N-o să scape.
Bine, bine.
El e mai mare decât tine, așa că te așezi în dreptul lui - așa, te ghemuiești - așa,
acest ghemuit, apoi te ridici foarte greu și împingi
totul prin picioare, tot drumul în sus, cu ambii
umeri, cu fundul, totul împins în sus, și tu împingi tot
drumul prin braț și-l lovești chiar în față.
Bine, încearcă pe mine. Ești pregătit?
Bine, dar trebuie s-o faci mai repede decât atât, da?
- Maggie Bronstein? - Am spray paralizant!
Eu am documentele de la Tribunalul Regional de Familie. Cum se spune: "Ai fost citată."
Da, știu c-ai lucrat câteva ore în plus, așa că, asta ar trebui să fie de ajuns.
N-am oferit o reducere.
- Deci, de ce ai plâns? - E o poveste lungă.
- Care este finalul? - Fostul meu vrea custodia.
Și așa se termină munca mea de paznic.
Mulțumesc, idiotule.
Oricum, n-ar fi mers.
Va fi rece pentru o secundă, bine?
- Vezi acolo? Acela e capul copilului. - Acesta e un cap foarte mare.
- Poate bun, nu? - E cea mai mare parte la vârsta asta.
Și acestea sunt picioarele ei mici.
- Ea? - Nu știai?
- Scuze. N-ai vrut să știi? - Nu, e bine de știut.
N-am putut să vă verific asigurarea, domnule McKenna.
Suntem proaspăt căsătoriți.
- Asta s-a întâmplat. - Serios?
Da, le-am spus celor de la asigurări.
Știi ce lenți sunt? Adică, birocrația, și actele.
Adică, ce e, "Fuga lui Gobey", oricum?
- 20 de dolari. - Acesta e un preț bun, nu?
Pentru tine... doar ce-i mai bun.
- Meriți. - Mulțumesc, păpușă.
Îmi ești datoare, doamnă.
Poftim.
- Ne vedem mai târziu. Ai grijă de tine. - Bine, în regulă.
Bună, mamă.
- Ce faci? - Tund gazonul lui Vin.
Hei! Vin!
- Dormeam... mulțumesc pentru asta. - De ce tunde țărână?
- Da, mă plătește la oră. - Îi arăt cum funcționează lumea.
- Lucrezi, ești plătit, bei. - Bei alcool?
Sincer nu-mi amintesc.
Bine, să mergem. Eu voi face cina, tu-ți poți face temele.
- Am mâncat deja. - Oprește-te din tuns. Să mergem.
E hrănit, temele verificate, mi-am făcut treaba, iau o pauză.
- Mâine e ziua de plată. - Bine, hai... lasă-l, nu-i deloc iarbă.
Pa, Vin.
- Ai ieșit. - Noroc.
Pregătește-te pentru un fund roșu, rahat mic.
Spune-ți rugăciunea, păsărică.
Ce s-a întâmplat? Ce s-a întâmplat aici?
- Nu știu. - Tu nu știi!
- Nu e vina mea. - Lasă-mă să văd.
Tâmpitule, cretinule, fiu de curvă!
- Cine ești tu? - Cine ești tu?
- Sunt Daka. Cine ești tu? - Eu sunt Oliver.
Oliver...
- De ce bați în ușă așa de tare? - Stă prost cu auzul.
- Lasă-l să intre. - Nu țipa la mine!
I-ai spart nasul?
Da, domnule, așa cred. Era sânge peste tot. Ar fi trebui să vezi.
Aș vrea să fi văzut. Trebuie să-l fi lovit corect. Arată-mi.
- Îl înveți să se bată? - E un pic pitic.
Înțelegi, trebuie să învețe cum să se apere.
Lupta e pentru nemernici.
- Unde sunt banii mei? - Sunt pe dulap.
- Minus co-plata. - Tu nu înveți copiii.
Uită-te la tine.
Sparge-i nasul.
Cine e ea?
- O "doamnă a nopții." - Ce e asta?
E una dintre metodele cele mai cinstite de a-ți câștiga existența.
Tabela ne arată cursele de astăzi, numărul cursei,
cine aleargă, cine călărește, și așa mai departe.
- Ce e 20/1? - Acelea sunt cotele.
Unele agenții de pariuri din Vegas cred că acel cal are 1 la 20 șanse de-a câștiga.
- Cât iei dacă câștigă? - De 20 de ori banii.
- Asta e o afacere bună. - Dacă câștigi, desigur.
- Acela cu învelitoare e un câine. - Nu sună a compliment.
Nu pentru un cal. Cotele ca el să câștige sunt astronomice.
Cote mari, câștig mai mare; ar trebui să punem pe el.
Nu te arunca cu capul înainte, puștiule.
- Te rogi? - Mă rog?
- Asta e ceea ce pare. - Am crezut c-am stabilit să nu vorbești.
Ce e o trifectă?
Alegi trei cai, 1, 2, 3, în ordinea în care termină.
- Risc ridicat și recompensă. - Sună improbabil.
Ei bine, dacă pariezi, ai putea avea o șansă la un câștig imens.
Harvey Knows Best, Sweeter Lady, Champagne Flute... 1, 2, 3.
800 la unu.
- Ai bani? - Sigur.
Șapte dolari.
- Ce sunt ăștia, banii de prânz? - Da, domnule.
Ei bine, s-ar putea să afli la fel de bine pe calea grea.
Voi paria pe unii și eu. Asta se numește atenuare.
- Ce e "atenuarea"? - Asta e când pariezi 7 și eu 3.
Haide, haide.
Acest lucru e foarte tare.
Nu te opri! Nu te opri! Nu te opri! Nu te opri!
Nu e corect! Nu e corect!
Am câștigat... nu-i așa?
Doar prefă-te, doar prefă-te, omule, doar prefă-te ca și cum n-am câștigat.
- La naiba! - Nu! Nu! N-a mers pentru mine.
Mă înțelegi? Noi... n-am câștigat deloc, n-am câștigat nimic, bine?
Bună ziua... domnule McKenna.
Vreau să deschid un cont de economii pentru nepot.
Și asta aduce contul meu pe zero. Închide-l în timp ce tastezi acolo.
Nu deveni funcționar niciodată, copile. Ei sunt fără șira spinării.
Bună ziua, doamnă Bronstein. Sunt Dan O'Brien, directorul de la Sfântul Patrick.
Cu câteva zile în urmă,
fiul dumneavoastră Oliver a fost implicat într-o bătaie la școală.
- Am încercat să dăm de dumneavoastră... - Ce?
Dacă vinzi diverse, te rog lasă un mesaj ca să nu te sun înapoi.
Vin? Vin? Oliver? Oliver, e mama, răspunde. Alo?
- Vrei altul? - Da, vă rog.
Continuă. Astăzi, trăim.
- Scuză-mă, domnule. - Voi copii, vorbitori mici.
Nu e niciun sens în a pălăvrăgi, că nimeni nu ascultă.
- Să auzim. - Scuză-mă, domnule!
Nu poți primi nimic în această lume fără să fii auzit.
- Încă o Cola, vă rog. - Mă poți servi și pe mine, Rog.
Nu mai avem bourbon. L-ai terminat.
- Nu mă minți. Fii om. - Vin! Și el n-ar trebui să stea la bar.
Ai dreptate. Ne ducem în altă parte să cheltuim banii.
Hei, el doar își face treaba, omule. Fii drăguț!
La naiba.
- Amber, adu trusa de prim ajutor. - E doar o tăietură. Am o mulțime.
Da, poftim.
Sângerezi pe tot barul.
E-n regulă. Copilul trebuie să facă temele.
Haide, să mergem.
Bună, mamă.
Unde ai fost? Unde naiba e mașina ta, Vin?
S-a stricat.
- S-a stricat. - S-a stricat... pe bune!
Nu apreciez că-l duci peste tot fără să mă întrebi.
Asta o să fie distractiv.
Poți să nu faci pe deșteptul, doar o dată, bine?
Vreau să știu unde se află fiul meu în orice moment, bine?
- Am fost să mâncăm. - Ar trebui să moară de foame?
Intră în casă, Oliver.
- Mamă. - Intră în casă, Oliver
- Noapte bună, Vin. - Da, vom vedea asta.
Știi că se bate la școală, știai asta?
Da, a menționat ceva de genul ăsta.
Da, păi, mie nu mi-a menționat nimic despre asta.
Ei bine, poate că n-ai observat, dar n-ai stat acasă prea mult.
E cam dificil să ai o conversație cu cineva care nu e aici.
Vom face asta?
Dumnezeule, ador când cineva ca tine îmi dă sfaturi privind creșterea copiilor.
Nu m-am înscris pentru hormoni, drăguță, așa că o să te coste 15 dolari pe oră.
Știi de ce n-ai avut copii?
Pentru că nu vrei să te gândești la altcineva în afară de tine.
Ce știi despre mine? Serios? Spune-mi, mi-ar face plăcere.
Nimic. Nu știu nimic despre tine, exact cum vrei,
și apoi te poți comporta ca un imbecil și să-i ții pe toți la distanță.
- "Dacă nu e ruptă..." - E ruptă, Vin, uită-te la ea.
Bine, am făcut 40 de ore săptămâna aceasta, la 41 mă duc la un timp și jumătate.
Scuzați-mă, cine o să mă plătească?
Cred că glumești.
- Nici măcar nu pot spune aceste cuvinte. - Sunt creative.
Acesta e un mod de-a spune.
Adaptarea la o școală nouă e grea pentru copii la această vârstă, la orice vârstă,
și nu vreau să diminuez asta...
dar e altceva de care ar trebui să fim conștienți?
- Nici nu aș ști de unde să încep. - Ce zici de tatăl lui?
- Ei bine, nu vreau să vă rețin tot timpul. - Avem tot timpul.
Suntem în mijlocul unui divorț.
Tatăl lui Oliver avea o aventură cu asistenta lui, și cu contabila lor,
și cu coafeza mea, în timp ce ea încă îmi aranja părul, așa că a fost distractiv.
Și acum el cere custodia lui Oliver... custodia completă,
și el nu va plăti nimic până când nu obține ceea ce vrea.
- În plus, este avocat. - La naiba.
Așadar, am plecat de acolo cât de repede am putut și l-am luat pe Oliver cu mine.
Și am o slujbă la Mission Hills, fac tomografii,
așa că văd doar lucruri foarte dure toată ziua.
Înțelegeți, cancer și tumori și chisturi și cheaguri,
și văd la ce mă uit, dar nu le pot spune,
știți, oamenilor care sunt întinși acolo, așa că toată ziua e mizerabilă,
și lucrez până târziu, și încerc să-mi revin.
De aceea el e aici, pentru a putea primi o educație bună.
Și încerc să-i ofer o viață semi-normală, și am de-a face cu rahatul de la David,
și chiar îmi pare rău pentru c-am înjurat.
Știu că nici măcar n-a vrut copii... nu l-a vrut.
Face asta doar pentru a mă face nefericită. Știți că Oliver e adoptat? Știați asta?
Nu știu cum ar fi... el e, și...
...eu nu pot avea copii.
Știți, ceva legat de tuburile mele uterine fiind răsucite... cred...
ceea ce cred cu adevărat e că au evitat sperma lui David.
Dacă... îmi puteți... da un... Mulțumesc.
Deci... să cred că toate acestea sunt permise,
știți, Oliver fiind o ființă micuță, nu? Adică...
...ar trebui, el e ca un mic... ca un mic burete.
Numele meu adevărat e Robert, numele de familie e Ozinski.
Oamenii îmi spuneau așa de când m-a sunat Gary anul trecut,
iar acum toată lumea îmi spune așa.
Nu puteam să le spun
"Hei, Dubois, nu-mi spune Ozinski, numele meu e Robert."
Mi-aș fi petrecut toată viața făcând asta.
- Te ușurezi? - Scuze. Nu mă mai puteam ține.
Robert a fost numele tatălui meu, eu sunt Juniorul.
El nu e prin jur, așa că nu-l cunosc cu adevărat,
pentru că a plecat când eram copil.
Da, nici tatăl meu nu e prin jur. I-a făcut niște lucruri rele
mamei, așa că am plecat, și eu nu l-am mai văzut de ceva vreme.
Mi-e cam dor de el, totuși, mama fiind cam pisăloagă.
Ei fac asta, omule.
- Tatăl tău te-a învățat să te bați? - Nu. Bona mea.
Valul vine de două ori pe zi, doctore.
Da, ăsta e un val, vine și pleacă.
Nu pot aștepta toamna. Plantează cele mai frumoase crizanteme în jurul apei.
Fiecare culoare pe care ți-o poți imagina. Nu știu de unde le iau pe toate.
De la magazinul de grădină.
Mereu ai fost amuzant, Vin.
Vin.
Vin, sunt Vin, Sandy.
Rațele le mănâncă, totuși.
Trebuie să le alungăm. Ce rușinos.
Este rușinos.
Sunt o mulțime de opțiuni accesibile de îngrijire a sănătății, Vin.
Sunt sigură că știi asta. Sunnyside este scump, nu e pentru toată lumea.
Sandy primește ce-i mai bun, eu doar... va trebui doar să găsesc o soluție.
Înțeleg asta, dar ești în urmă cu plata și noi nu suntem creditori, după cum știi.
Ce înseamnă asta?
Avem nevoie de plata completă și de trei luni în avans.
- Am înțeles. - Până săptămâna viitoare.
- Săptămâna viitoare? - Da, săptămâna viitoare.
Ei bine, vă pot da 20 la sută. De bună credință?
Vin, am trecut peste buna credință, îmi pare rău.
O vom transfera pe Sandy oriunde dorești s-o pui.
S-o pun?
Asta-i tot? Sau primim un șut?
Nu cred că e cel mai bun mod de-a fraza ceea ce se întâmplă.
Bine, care e cel mai bun mod de-a fraza asta?
Este ceea ce este.
- Hai să luăm plante noi pentru cameră, da? - Pot pune biroul să comande ceva.
- Păi, mă gândeam la crizanteme. - Sigur.
Și... aici e ceva pentru deranjul tău.
Nu! Vin! Aceasta e meseria mea, am grijă de oameni, te rog.
Treci cu vederea asta, Anna. Ai fost un înger cu Sandy a mea.
Bine, Vin. Dar să nu devină un obicei, da?
Nu poate, pentru că sunt falit.
Ai un zâmbet frumos, ar trebui să zâmbești mai des. Îți aduc rufele.
Poftim.
- E mult mai ușoară. - Nu s-a schimbat mult săptămâna asta.
Ei bine... mai ușor pentru spatele meu.
- Mulțumesc. - Fii cuminte, Vin.
Va plăti 100 de dolari.
100 de dolari. Plătesc mai mult decât atât pentru o prescripție medicală.
El a spus că ăsta e pentru epilepsie, pentru arderile de prostată și laxative.
- Ăsta ar trebui să aibă valoare. - Pentru cine? Pentru tine?
Avem nevoie de... Am nevoie de mălai. Eu... 500 de dolari!
- Ăsta e tot rahat scump. - El a spus 100, Vin.
Îi iei sau pleci. Nu poți vinde asta pentru a te droga.
Voi lua suta.
...Iei suta. Prostule.
Contul dumneavoastră e închis, domnule McKenna.
Da, știu asta.
Această retragere e în contul nepotului, cred că sunt pe ea.
- Cât de mult, domnule? - Care e limita?
2.700 de dolari.
- Îi voi lua pe toți. - Cum îi doriți?
De câte o sută, vă rog.
Sunt 2.700, Larry,
vreau 450 de dolari pe trifecta în primii trei, bine.
1, 2, 3. Lucky Lincoln, New Dime, Sammy's Saving.
Mulțumesc, domnule.
- Asta o să facă totul mai bine. - Bine.
Ești bine, dragă?
Nu, nu sunt.
Trebuie să crezi că nu sunt o persoană foarte serioasă, Vinny.
- N-ai niciun drept să fii aici! - Ai găsit ceva bun?
Nu, doar unele bijuterii vechi, nu valorează mult.
- Acela e al soției mele, fiu de cățea. - Îmi datorezi bani.
Haide, Vinny! De ce trebuie mereu să îngreunezi lucrurile?
- E mult mai interesant. - Și mult mai mult dureros.
Bine, hai s-o facem.
- Nenorocitul ăsta e nebun. - Nu-l omorî, dar adu-l aproape de asta.
Ce...?
- Ce faci, bătrâne? - E pe moarte, amice.
Nu, nu e, el...
Nu atinge nimic, hai să mergem.
Vin, sunt Maggie. O să te conectăm la aparat și o să-ți facem niște teste
- și nu te va durea deloc. - Nu te poate înțelege, Maggie.
Bine, m-a înțeles. Bine. Vor fi doar câteva minute.
- Aici e curajosul meu mic. - E în regulă?
Am crezut că e mort.
- Zăcea acolo. - Da, așa părea.
- Arată așa și când e beat, deci... - Nici măcar nu știu ce mai faci.
Știu ce fac eu, însă tatăl tău va profita de asta.
N-aș fi aici în loc să stau cu tine, dacă nu era el, știi, o să-mi iau...
Mamă, suntem bine. Muncești din greu în fiecare zi, și avem nevoie de bani.
Totul e în regulă.
Oricum, ce e în neregulă cu el?
Vinny a avut un accident vascular cerebral.
Încet! Jos, jos, jos, jos, jos, bine.
Îndoaie genunchii, spatele drept, bun, bun.
Îndoaie genunchii, un pic, un pic. Bine, bine, bine.
L-am ales pe Sfântul William de Rochester, sfântul patron al copiilor adoptați.
E o poveste destul de interesantă;
toți ceilalți sfinți la care m-am uitat erau...
prea sfinți, bănuiesc.
Ce înseamnă "sfinți" pentru tine?
Nu știu, chiar nu prea cred în sfinți și toate cele.
Cred că Sfântul William a trebuit să devină sfânt
pentru că a fost ucis de băiatul adoptat de el.
Zilele acestea, oamenii sunt uciși tot timpul, și nu ajung sfinți pentru asta.
Bine, ei bine, mulțumesc, Oliver.
În ciuda reticenței tânărului Oliver,
eu cred că există sfinți în jurul nostru astăzi.
Poate nu vor fi considerați ca atare de religie,
dar sunt la fel de importanți ca cei din manuale.
Așadar, o să cercetați pe cineva cunoscut, sau pe care l-ați cunoscut,
și o să stabiliți dacă aceștia au calitățile potrivite sfințeniei.
- Unde e? Mașina lui e aici. - E în spital.
Pentru ce?
- Deci, cum te-ai cunoscut cu Vincent? - Lucrez pentru acest om.
Făcând ce?
Lucrez. Lucrez ca dansatoare.
Sună interesant.
Încercați să spuneți.
Nu chiar.
Nu ți-ai pierdut simțul umorului.
- Hei! Vincent! Ai vizitatori. - Stau numai cinci minute.
Spitalul e un loc de rahat.
Arăți mult mai bine, Vin.
Ce-ai spus?
Vince.
Ce zici să-l lăsăm pe Vin puțin timp să-și facă terapia.
Mulțumesc. Va dura cam o oră.
- Du-te dracu. O oră. - Poate mai puțin.
De ce ești așa răutăcios? Ai putea să nu mai respiri. Idiotule.
- Bine, ce zici de... o gustare, vrei? - Mulțumesc, sunt lihnită.
Știi, fac lucruri la care mușchii și gura să răspundă la tratament.
Deci, asta e bine.
- Sună... - ...Ca retardul.
Ei bine, el încă e om bun oricum, așa că retardul nu e atât de departe.
Ai dolari? Sunt lihnită, n-am mâncat nimic astăzi.
- Aici, probabil am ceva. - Da.
Poate un dolar jumate e mai bine.
- În regulă. - Spasiba.
Acela e...?
- ...copilul lui Vince? - Da.
Aș dori să stau departe de întreaga situație.
Nu e politicos să întrebi o femeie dacă e gravidă.
Păi, cred că e destul de evident că e gravidă.
Vin parcă are 90 și ceva, mamă...
Dacă lovești aparatul, prima bomboană cade, și mai cade una, frumos, nu?
Mulțumesc.
Ei bine, jigodie.
Nu mânca repede, pisică proastă.
Eu...
...o să vreau crab proaspăt.
"Crab", nu "rahat".
Crab.
Nu "rahat".
Bine.
Bani.
Nu, e un... acesta e un "t"... copac.
Îmi datorezi bani. Nu, mi-ai rupt copacul.
- Da, știu... - Da, mi-ai rupt și gardul.
Aranjezi astea?
- Uite, acesta ar trebui să fie familiar. - Cactus.
Nu, "imbecil".
Mare imbecil.
Minunat, minunat.
Daka e frumoasă.
Știu că vrei un masaj special sau ceva... un dans mai târziu, nu mă vrăji, nu ține.
Nu-ți face griji, da, o să fie mai bine.
Acum, trebuie să rămân calm.
Îmi pare rău.
Unde e toată murdăria mea?
Ți-am păstrat casa curată.
- Ce sunt astea? - Legume.
Pleacă de acolo! Nu știi că sunt legume?
Știu, dar... eu nu... nu le mănânc.
Acum o faci, și mă plătești pentru ore, papa, da?
- Pentru... ce? - Că am grijă de tine.
Și fără sex, da, deci să nu ceri. Ești prea bătrân și eu prea grasă.
15 dolari pentru ore, plus cameră și mâncare.
- Unde-s murăturile secrete? - Bine.
- Cine e Vincent McKenna? - Îl cunoști?
Doar... e... e un vecin, și uneori are grijă de Oliver.
Onorată Instanță, el e vecinul clientei mele; are grijă de Oliver uneori.
El e babysitter-ul tău?
Merită. L-am plătit.
Oliver stă acolo câteva ore după școală... cât eu sunt încă la muncă.
Onorată Instanță, el e baby-sitter, un fel, cu stat de plată.
- Pot să întreb de ce asta e relevant? - Clienta ta e conștientă
că domnul McKenna îi duce fiul la hipodrom și pariază?
De asemenea, îl duce la un bar local.
- Ne-am dus la cai... de câteva ori. - De câteva ori? A fost distractiv?
- Un pic. - Da? Bine.
Eu... asta e... complet nou pentru mine... N-am mai auzit asta până acum.
Clienta mea nu e conștientă de aceste evenimente...
la fel și eu, fiind o mare surpriză, chiar acum.
Pariez că sunt destule surprize în acest dosar atunci.
Dumnezeule!
Daka Paramova. Ești conștientă de ocupația ei?
Lucrează pentru Vince? Lucrează pentru Vince, nu?
- Ea e "o doamnă a nopții." - Ce?
- Știi ce înseamnă asta? - Lucrează noaptea?
Ea mi-ar plăti cu o parte din ea.
Onorată Instanță, am nevoie de câteva minute ca să discut cu clienta mea.
Îmi imaginez că ai.
Cred că pariurile la cursele de cai sunt ca ora de matematică, nu-i așa?
Înveți cum să pariezi.
Șansele.
Barul, cred că intră la "evenimente curente", nu?
Mai mult ca "studii sociale".
E clubul de striptease al prostituatei, că nu mai înțeleg nimic.
"Comerț"? "Biologie"?
Doar nu mai vorbi... nu vorbi.
De ce voi oamenii credeți că oamenii ca mine nu pot auzi?
Ce fel de om duce copilul într-un bar și la cursele de cai?
Și îl lasă să umble cu o prostituată?
Ce fel de mamă își lasă fiul să umble cu un om ca ăsta?
Ești un ticălos, Vin.
50%-50% custodia cu nemernicul lui tată și trebuie să-ți mulțumesc ție pentru asta.
E numai vina ta pentru asta.
Are nevoie de mai mult decât o mamă frântă de oboseală.
Bună asta.
Poate c-o merit. Nu știu la ce naiba m-am gândit când l-am lăsat cu tine.
Sentimentele sunt reciproce.
Ei bine, el nu mai vine acolo. E stabilit. Și vei primii banii pentru copac.
- Va fi ceva interesant. - Da, noroc cu asta.
Îmi pare rău... îmi pare rău.
Reacția de răspuns e mai lentă zilele astea.
Da, n-ai fost niciodată rapid... doar prost.
Aveți șapte mesaje noi.
Bună ziua, Vin. Sunt Anna, de la Sunnyside.
Mi-e teamă că avem niște vești proaste în legătură cu soția ta, Sandy, domnule...
Vă rugăm să ne contactați imediat după ce primiți asta.
Vin? Bună. Sunt Anna de la Sunnyside, din nou.
N-ai sunat înapoi în legătură cu Sandy.
Vă rugăm, contactați-ne imediat.
Vincent, ți-am lăsat câteva mesaje... n-ai sunat înapoi.
Trebuie într-adevăr să primim vești de la tine referitor la Sandy.
Vă rugăm sunați sau veniți cât mai curând posibil.
Poftim, Vin. Toate obiectele personale ale lui Sandy sunt acolo.
- Soția mea, unde e? - A murit, Vin.
- Știu asta, unde e? - Ea e acolo.
- Unde? - În cutie.
Rămășițele ei, Vin.
A murit acum câteva săptămâni. Am încercat să te contactăm de mai multe ori.
Și când nu am primit vești de la tine, am decis să continuăm
cu directivele tale legate de moarte; ai vrut ca s-o incinerăm.
- Ea e în cutie? - Rămășițele ei sunt, Vin.
Da, într-o cutie... în acea cutie.
Îmi pare rău pentru pierderea ta, Vin.
Acest loc e pașnic.
A fost.
- Acum, studiez. - Eu niciodată nu studiez.
- Bine, ne vedem mai târziu. - Da, ne vedem mai târziu, omule.
- În regulă. - Mai târziu, Oliver.
- Hei, avem multe teme pentru acasă? - Nu, doar arte și matematică.
Ea e cu noi?
Da, e ideea tatălui tău de îngrijire a copilului în secret.
- Care e numele ei? - Ai glas, întreab-o.
- Scuză-mă, care e numele tău? - Emelda.
- Bună, Emelda. - Bună, domnule Oliver.
E prezentă în fiecare zi?
Și în fiecare weekend când o să mergi la tata.
Așa o să fie acum, amice, o să te muți înainte și înapoi între mine și el.
Ei bine, el e tatăl meu.
Știu că te-a înșelat de-o grămadă de ori și de aceea l-am părăsit.
Serios?
De unde știi asta?
Îi spui oricărui ascultă... bunicii, mătușii Judy, tuturor verilor.
Care e statusul tău pe Facebook?
Știi, am vrut să schimb asta, eu...
- ...ar trebui să spun că sunt singură. - Da, așa e mai bine.
- Înlocuitoarea mea? - Da, așa cred.
Mi-ar place să te raportez la Imigrări și natur...
Sunt cetățean.
Domnule Oliver, un minut.
- Ce e în cutie? - Soția mea.
- A murit? - Nu.
S-a micșorat, și acum trăiește acolo.
Închirieri gratuite.
Îmi pare rău, Vin... pentru pierderea ta.
Niciodată n-am înțeles de ce oamenii spun asta.
Ei nu știu ce altceva să spună.
Ce zici:
"Cum a fost ea?", "Îți e dor de ea?" sau "Ce-ai de gând să faci acum?"
Fă-ți o favoare, fă-ți o viață.
Oprește-te s-o mai trăiești pe a mea.
Ia cuvântul meu, nu mai contează pentru mine.
- Asta nu e adevărat. - Ce naiba știi tu despre mine?
Nu mă cunoști. Ești doar prost.
Sigur că sunt prost.
În cea mai mare parte a gândirii sunteți mai mult decât un bețiv, răutăcios bătrân.
Cred că ne luăm la revedere.
Sunteți trist... Omul trist.
Te-am iubit până la lună, Sandy.
O lună plină.
Bine, două săptămâni. Două săptămâni până la întâlnirea cu sfinții dintre noi.
Punctul culminant al eforturilor voastre considerabile pe o mare scenă.
Nu uitați să vă invitați părinții, persoane importante, etc, soții, prietene,
și bucurați-vă; și nu înjura în prezentare, te rog, Ozinski.
Nu-i place Ozinski, părinte Geraghty, nu i-a plăcut niciodată.
Numele meu e Robert, domnule.
- El nu ți-a spus că a fost soldat? - Nu, domnule.
Un sergent-major al tuturor lucrurilor, e faimos.
Dar e prea scump,
nu știu cum să... E destul de ieftin.
- Acesta e bun. - Doamnă, îmi pare rău, are prețul greșit.
Nu, nu, nu, îmi place acesta.
Îmi place acesta.
Îl putem lua pe acesta? Ni-l permitem.
- Doamnă... - Îmi place! Îl vreau pe acesta!
Îl putem lua? Bine, îl luăm.
- Acesta e bătrânul? - Da, a fost în Vietnam.
- Am studiat Statele? - Este o țară.
Statele sunt în interiorul țărilor.
"Nu puneți obiecte cu fir în jurul gâtului copilului,"
"cum ar fi bonete, șiraguri, sau suzete cu sfoară."
"Firele pot provoca strangulare."
Nu vreau acest pat de copii.
Hei, tată.
- Ai avut o zi bună? - Da.
Centura de siguranță, te rog.
De cât timp Vin îi spăla rufele lui Sandy?
Doamne, în fiecare săptămână, timp de 8 ani.
- Asta e o perioadă lungă de timp. - E o perioadă lungă de timp.
E un tip de treabă, Vin.
Cum e Vin când nu sunt prin preajmă?
Nu-i plac oamenii, oamenilor nu le place de el.
Cu excepția pisicii și ție. De ce îți place de el?
Asta e bine.
Oliver, haide!
Mic dejunul e gata! Se va răci!
Haide!
- Bună, mamă. - Nu te uita așa de surprins. Stai jos.
Ai nevoie de energie pentru ziua cea mare, nu? Așează-te.
- Ai făcut toate astea? - Da, am făcut totul, știu să gătesc.
- Mi-am luat o zi liberă. - Mulțumesc.
Cu plăcere, amice.
Ți-a făcut probleme? Vino aici, o să-ți arăt un truc.
Trebuie să ridici asta.
Bine.
- Acum, asta-i magie. - Te iubesc, mamă.
Și eu.
Stai jos, bine, cafea sau suc?
- Latte. - Bună încercare.
- Mi s-a rupt apa! - Cheamă un instalator.
Să mergem! Scoală-te!
Bună ziua... Stați jos copii, vă mulțumesc.
Bună dimineața. Bun venit la ansamblul Sfinții sunt printre noi, la Sf. Patrick.
Și copiii au muncit din greu.
Și va fi interesant să vedem care părinți au fost aleși ca sfinți.
Sunt sigur că sunteți cu toții foarte agitați.
Prima care vorbește este Keesha Demorsey.
Pentru sfântul din viața mea reală, am ales-o pe Maica Tereza din Calcuta.
- Acest... e... - Bine, bine.
Oprește oriunde, oriunde.
Când vei deveni un bărbat?
Isuse, bărbăția mea!
Sfântul Nicolas din Sunny Side, toată lumea.
Bine, urmează să vorbească Oliver Bronstein... Oliver Bronstein.
"Sfinții sunt ființele umane
pe care le sărbătorim pentru devotamentul și dăruirea pentru alte ființe umane."
Părintele Geraghty, citat, în jurul lunii martie.
- Acesta nu e un spital. - Deci, acum ești un chirurg critic.
Haide, să intrăm.
Pentru Ziua Sfântului
am ales un om care împărtășește multe dintre calitățile Sfântului William din Rochester.
La suprafață,
s-ar putea crede că sfântul meu e cel mai puțin probabil candidat pentru sfințenie.
El nu e o persoană fericită.
Nu-i plac oamenii și nu mulți oameni îl plac.
E morocănos, furios, e supărat pe lume, plin de regrete, sunt sigur.
El bea prea mult, fumează, pariază, blesteamă, minte și înșeală.
Și petrece mult timp cu o doamnă a nopții.
Asta e ceea ce se vede la prima vedere.
Dacă sapi mai adânc, vezi un om dincolo de greșelile lui.
Domnul Vincent McKenna s-a născut în 1946
în Sheepshead Bay, fiul primei generații de imigranți irlandezi.
Crescând sărac pe străzile din Brooklyn,
Vincent a învățat toate lucrurile pe care copiii n-ar trebui să le știe:
bătăi, înjurături și jocuri de noroc.
În 1965, ca membru al Regimentului 5 din Armata Statelor Unite,
Vincent a fost printre cei 450 de soldați prinși în Valea La Drang
și imediat, într-o ambuscadă de 2.000 de inamici.
Acolo, el a salvat eroic viața a 2 ofițeri răniți, loviți de focul inamic.
Și i-a cărat la adăpost.
A fost decorat cu Steaua de Bronz pentru curajul său.
Îmi imaginez că cel mai bun mod de-a vă spune cine e domnul Vincent McKenna
e să vă spun ceea ce-a făcut pentru mine.
Când eu și mama ne-am mutat prima oară aici, nu cunoșteam pe nimeni.
Și domnul McKenna a avut grijă de mine.
Când nu trebuia, și cel mai probabil, n-a vrut...
...dar a făcut-o oricum, pentru că asta e ceea ce fac sfinții.
Am vizitat-o pe soția sa, Sandy, de 40 de ani, care a murit recent.
Vin i-a spălat rufele în fiecare săptămână în ultimii 8 ani,
mult timp după ce ea nu-l mai recunoștea.
Pentru că sfinții nu renunță niciodată.
El m-a învățat cum să lupt, cum să stau drept și să fiu curajos,
cum să vorbesc și să fiu îndrăzneț.
Pentru că sfinții luptă pentru ei și pentru alții,
astfel încât aceștia să fie auziți.
El m-a învățat cum să pariez la cursele de cai, la Keno,
la "Deasupra și dedesubt", motiv pentru care sunt pedepsit până la 18 ani.
Dar în schimb, am învățat să-mi asum riscuri și să rămân falit.
Pentru că în viață, șansele pot fi stivuite împotriva ta.
Aceasta e pisica lui Vin, Felix,
care mănâncă mâncare de pisici în timp ce Vin mănâncă sardine.
Pentru că sfinții fac sacrificii.
Da, domnul Vincent McKenna e defect, cu adevărat defect,
dar, la fel ca toți ceilalți sfinți pe care i-am studiat,
pentru că, la urma urmei, sfinții sunt ființe umane... ființe foarte umane.
Curaj, sacrificiu, compasiune, umanitate.
Acestea sunt semnele unui sfânt
și ceea ce-l fac pe domnul Vincent McKenna
nu foarte îndepărtat de Sfântul William din Rochester.
Și cu asta, aș dori să-l prezint pe prietenul meu și bona mea,
domnul Vincent McKenna, pentru sfințenie,
și prin prezenta îl declar "Sfântul Vincent din Sheepshead Bay."
- Mulțumesc, domnule. - Mulțumesc, puștiule.
"Sfântul Vincent din Sheepshead Bay."
Stai, am înțeles. Îți datorez bani oricum. La ce te uiți?
- Covrigii Hard. - La asta mă uitam și eu.
Dacă lovești cum trebuie, capeți... două la preț de unu.
- Foarte tare. - Asta e chiar bine, puștiule.
- S-ar putea să "adopt" asta. - Domnule McKenna, vine acel moment.
Bine, potolește-te. Totuși, tehnic, acela e furt.
Nu plânge, e-n regulă...
Deci, cum e? Negru? Alb? Urât?
Îmi place acest copil.
- Îți place acest copil? - Da... până acum.
Sunt... Sunt atât de fericită.
Știi că e un cadou special, da? Te voi învăța.
Nu e rusesc, dar... Scuze, pisico!
- Trebuie să mănânci legumele. - Sunt pline de culoare, pot spune.
- Îmi place fasolea verde. - Îți place?
Da, nu cred că te saturi vreodată de spaghete și fasole verde.
- Mama le mănâncă dintr-o cutie. - În modul acesta îți e afectat creierul.
- Tu ai creierul prețios. - Probabil, asta e bine.
- Ca "retardul". - Hei, cuvântul cu "r" nu e mișto.
- Nu e corect politic. - De ce?
- Cu excepția cazului când spui "pitic". - "Pitic"?
De ce nu pitic?
Mâncarea asta satură foamea...
...unui fir de păr.
- Nu vrei să spui ceva? - Ca ce?
Ca o binecuvântare sau o rugăciune.
Nu, mai bine nu.
Copilul plânge cu lacrimi.
Tu... în haine ude.
Poftim, toată lumea a fost hrănită în afară de tine, nu-i așa?
E rece... e un pic rece aici.
Traducerea și adaptarea DragosDrs (Titrări team)
Sincronizare: safsf73uTs
Revizuire: muLineZu